RUBIN & PRESCOTT LAKIASIAINTOIMISTO
Saanko sanoa, miten ylpeä olen meistä neljästä?
Käyttäydyimme tuolla kuin aikuiset.
Kiitos kuuluu Budille, joka ehdotti meille välittäjää.
Kiitos, Bud. Jerry oli täydellinen valinta.
Reilu, herkkä, ystävällinen. Hän sai esille parhaat puolemme.
- Nyt, kun papereissa on nimet... - Ole vaiti, Sol.
Isäsi on oikeassa, Nwabudike.
Me emme osanneet hoitaa tätä, mutta sinä osasit.
- Niin. Kiitos, Bud. - Kiitos.
Lopettakaa! Pyydän.
Mitä...
- Me emme liiku! - Ei hätää, Grace.
Hissi liikkuu taas ihan kohta.
- Voinko auttaa? - Toivottavasti.
Olemme hississä, joka on tilapäisesti paikoillaan.
Robert, sano suoraan. Olemme jumissa!
Sitä sanaa ei tarvita vielä.
Sanaa "jumissako"? Se on vain sana, parempi kuin "kiikissä".
- Voi luoja. - Hänellä on klaustrofobia.
- Haloo! - Rauhoitu, Grace.
- Täällä ei ole ilmaa. - Onhan.
Miksei sitä mene minun keuhkoihini?
Olet vain hätääntynyt. Sano pelollesi jotakin.
"Hei, pelko. En anna sinun hallita itseäni."
Pelkoni ei piittaa tuosta paskan vertaa.
Eikö sinulla ole rauhoittavia? Ainahan sinulla on.
- Otin kaksi ennen kokousta. - Kaikki on siis hyvin.
Otin kaksi pilleriä, en kahta kourallista.
Ei. Katso minuun. Keskity minuun.
Minä olen rauhoittava lääkkeesi. Olen Frankie Valium.
- Joka oli 60-luvun laulaja. - Tarvitsen ilmaa.
- Me pidämme kiinni.
- Ihan rauhassa. - Minulla on pössykarkkeja. Syö tämä.
- Ei! - Anna tänne yksi. Minulle.
- Mikä sinun on? - Alhaalla on vähemmän ilmaa.
Minun pitää seistä. Istukaa te.
Saatko paniikkikohtauksen, kulta?
Ehkä pienen.
- Onko sinullakin klaustrofobia? - Itse asiassa ei.
- Eikö näin käynyt kerran aiemminkin? - Olen kunnossa.
Juuri ennen kuin hän aloitti firmassa.
- Siitä on melkein viisi vuotta. - Oliko silloin muistopäivä?
Työn päivä.
Hyvää työn päivän viikonloppua, ammattiyhdistyksen tukijat.
- Viva la vega! - Ovatko nuo rypäleitä?
Cesar Chavezille.
Etkö tiedä mitään tämän maan työväenliikkeestä?
Hei, missä kahvi viipyy? Täällä on kommunistikakkua.
Paras, että teemme sen yhdessä.
- Enpä tiedä. - Anna minun hoitaa puhuminen.
Sol, luota minuun.
Sosialistijälkiruuan vika on se, että se niin rikasta.
Se on vitsi.
Hyvä, että edes yrität.
Solilla ja minulla on teille yksi asia.
Vitsi olisi parempi,
jos aiheena olisi ollut kakkupalojen tasajako.
Aivan. Hulvatonta.
Pari vuotta siten Sol ja minä olimme työmatkalla New Yorkissa,
ja se oli meille iso juttu.
Asuimme Waldorf-Astoriassa ja lopetimme työasiat...
Iso, lihava valas on irti.
- Hei, kultaseni. - Hei, äiti.
Hei, lapset.
Voi sinua säteilevää, raskaana olevaa naista.
Sol, vedä luusi tänne nauttimaan elämän ihmeestä.
Heidänhän piti mennä Mitchin vanhemmille viikonlopuksi.
Viemään Macklinin.
Kaikki tulevat tänne, on työn päivä.
Hei, pikkuvauva. Tässä on Frankie-tätisi.
Joko tällä mussukalla on nimi?
Hän ei kerro sitä. Usko pois, olen yrittänyt.
Hei, pikkuinen. Olet kiltti. Gladys?
- Ei. - Ursula?
Haaveilija-Vera?
- Frankie? - Hyviä kaikki. Lähden altaaseen.
Teen sinulle kunnon smoothien.
Näen odottavia äitejä töissä joka päivä,
eikä kukaan ole yhtä innoissaan kuin Frankie.
Hän ei saanut kokea sitä itse, joten se on tärkeää.
Sinun ja Solin on tehtävä kastike nyt heti,
sillä kanan marinointi vie ainakin kolme tuntia,
ja minun pitää laittaa maissit ja aloittaa kuoriminen kolmelta.
Ja missä minä olen kello 4.00, kersantti?
Leikkuulaudan edessä. Teet salaatin.
- Entä jos syömme 19.10? - Silloin epäonnistuimme.
- Minäpä arvaan. Töistä. - Puhun ihan lyhyesti.
Lupaan, etten tee töitä tänä viikonloppuna.
Hommaa hänet puhelimeen nyt, niin hoidan asian.
Tämä on pikkujuttu. Maissi on edelleen aikataulussa.
Hän tekee liikaa töitä. Jopa viikonloppuisin.
Ei se mitään. Hän pitää työstään.
Minä en. Elämä on liian lyhyt, paitsi jos juo näitä smoothieita.
Olen ihan tyytyväinen ennusteeseeni.
- Miten voit, muru? - Tiedätkö, mitä?
Paremmin kuin kuukausiin.
Minua oksetti vähän aikaisemmin,
mutta nielaisin altaan vettä. Se taisi rauhoittaa vatsan.
Mikä vain auttaa. Miten supistukset?
Mitch, lopeta. En synnytä nyt. Nämä ovat ennakoivia supistuksia.
- Niin, mutta kerro minulle heti. - Tiedän.
Voitko lakata huolehtimasta?
En aio viettää sairaalassa 37 tuntia niin kuin Macklinin kanssa.
- Ei käy. - Kokosimme sen ison palapelin,
jossa oli talvinen silta.
Hei, komistus.
- Miten eiliset treffit menivät? - Hyvin.
- Niinkö? - Niin.
- Sekö sama Zumba-ohjaaja? - Ei. Tämän tapasin liikennevaloissa.
Laura. Lauren?
Laurel.
Ehkä Meg.
Missä Mahti-Mack on?
Mahtailemassa toisen mummin ja vaarin luona.
Niinkö? Toin hänelle tosi siistin nukkekodin.
Miksi ihmiset ostavat aina lahjoja lapsille?
- Mehän niitä kaipaamme. - Älä sure.
Toin jotain sinullekin.
Onko se ruohoa?
Voi veljet. Alahan mennä.
Hyvä on.
Mitä sinulla on päälläsi?
Merkki on Vilebrequin. Niiden uikkareissa on St. Tropezin henkeä.
Makeat. Aiotko pitää niitä ensimmäisenä työpäivänä?
Ehkäpä.
Saat varmaankin tehdä mitä tahdot, kun isäsi on pomo.
Ja sinun isäsi. Maailman paras keikka.
Miten oma työsi sujuu?
- Mitä tapahtui? - Ei mitään.
Olen voitolla 15 %, ja se on hyvä.
Ja?
Saatoin lähettää pomolleni pomoani koskevan viestin,
jossa kutsuin häntä tyhmemmäksi kuin saapas.
Miksi luulit hänen arvostavan viestiäsi?
Olin oikeassa ja hän väärässä.
Varoitin, että asiakkaat piti saada irti tuhoon tuomitusta Dellistä,
ja sitten markkina-arvo putosi 16 miljardista 9:ään alle vuodessa.
Se siitä.
Kai tajuat, etteivät pomot tykkää,
kun alainen haukkuu tyhmäksi.
Tajuan. Tarkoitankin, ettei pitäisi olla tyhmempi kuin saapas.
Bud nukkuu yön sohvalla!
Minulla on asiaa Martin Costalle.
Sain juuri lähetyksen ruiskukorkkeja, jotka eivät ruiskuta.
Sellaiset ruiskukorkit ovat vain korkkeja. Ymmärrätkö ongelman?
Kyllä, minä odotan.
- Frankie! Olen puhelimessa. - Anteeksi, se on sykäys.
Teen Mallorylle pirtelöä hunajasta ja manukasta.
Se on terveellistä ja herkullista. En halua pilata lehtikaalia.
Hän ei juo tätä.
Anteeksi. Kukaan ei halua juoda tuota.
Sitä paitsi hän juo raskaana vain Ovaltine-kaakaota.
Ja KFC: n kastiketta. Mutta ei minun nähteni.
Se on luonnon probiootti. Jo muinaisten egyptiläisten käyttämä.
Vaikka odotan, olen silti puhelimessa.
Minun pitää kuulla, jos joku puhuu toisessa päässä.
Mukavaa, että valistat minua puhelimen toiminnasta,
mutta minun on hoivattava odottavaa äitiä.
Puhelu katkesi.
Ajatella. Vaikka tiedät puhelimista tosi paljon.
Uskomatonta, ettei se alustus johtanut mihinkään.
Meillä kävi tuuri. Väistimme luodin.
Mitä jos olisimme kertoneet, kun tyttäresi ja Mitch tulivat?
Olisimme maailman suurimmat paskiaiset.
Meistä tulee silti maailman suurimpia paskiaisia.
Kysymys kuuluu, milloin.
Miten olisi syyskuun loppu?
Ei käy. Silloin on roš hašana. Se on myöhään tänä vuona.
- Eikö se ole aina myöhään? - Joskus se on aikaisin.
Hyvä on. Sitten ehdottomasti lokakuussa.
Kyllä, mutta Frankien syntymäpäivä on 12. lokakuuta.
Hyvä on. Katsotaan kalenterista.
- Marraskuu. - Kiitospäivä. Unohda se.
Kaikki tulevat käymään. Hän tekee tofukalkkunaa.
Tämä ei ole helppoa sinulle,
mutta emme pääse koskaan yhteen ellemme valitse päivää.
- Olet oikeassa. - Hyvä on. Katsotaan joulukuuta.
Frankien äiti kuoli joulukuussa. Se on hänelle rankka kuukausi.
Mitä täällä tapahtuu? Teidän piti tehdä marinadi.
- Yritimme vain valita päivän. - Mille?
Matkalle. Risteilylle. Alaskaan. Laivalla.
Siitäkö te halusitte aamulla puhua?
Niin!
Joulukuu siis ei käy?
Tammikuussa on kaksi varainkeruuta ja museon hyväntekeväisyysgaala.
Mietitään sitä, kun kana on marinoitu.
Hienoa. Suunnitellaan matkaa sitten.
Kuulkaahan. Marinoin sen kanan itse.
Robert, voisitko edes hakea jäitä toisesta pakastimesta?
- Onko meillä toinenkin? - Autotallissa.
Alaskaan tammikuussa?
Minä hätäännyin.
Haluatko rakentaa talon?
Meidän pitäisi katsoa ohjeita.
Eikä. Ohjeet ovat soopaa.
Puhut asiaa. Ne ovat alentavia.
Tiedän, mikä tässä auttaa.
- Tässä. - Ei kiitos.
Eikö?
Onko tässäkin mukana pieni väännin?
Väännin...
Kerran vielä.
Väännin.
Mukavaa.
Cynthia, nyt ei ole kyse hartsin ID-koodista.
On kyse valvontajärjestelmänne pettämisestä.
Minun on puhuttava Martinin kanssa.
Tiedän, että hän on Singaporessa ja että on pitkä viikonloppu.
Ei Singaporessa ole pitkä viikonloppu.
Singaporessa ei ole pitkä viikonloppu. Kiitos, Cynthia.
Kiitos, Brianna. Vihdoinkin saan sen miehen puhelimeen.
Olen pahoillani tästä. Halusin olla kanssanne tämän viikonlopun.
Se on työasia. Pikkujuttu.
Siitä puheen ollen...
Miten sinun työsi?
Ihan hyvin.
- Mitä nyt? - Sitä samaa paskaa.
Suuri suuni muun muassa.
Olet hyvä siinä, mitä teet. Ja tienaat paljon rahaa -
monelle ihmiselle.
Olet aina huoneen fiksuin.
- Kyllä. Kiitos. - Olet myös vähiten pidetty.
Kyllä. Kiitos. Hetkinen, en.
Olen vain hyperpätevä, intuitiivinen, vakuuttava.
Selkokielellä sanottuna pelottava, riidanhaluinen ja äänekäs.
Ymmärrän sen.
- Minussa voi olla samoja piirteitä. - No, eipä.
Juuri tuollaisen vuoksi sinä saat kenkää.
Sinun on opittava yhteispelin säännöt.
Tai keksittävä, miten päästä pomoksi.
Mitä? Miten niin hän soittaa minulle päin?
Tiedän, että se sattuu, mutta kohtusi tanssii sen musiikin tahtiin,
jota on tanssittu aikojen alusta.
Se valmistautuu työntämään emättimestäni paistin.
Se on ihme.
Tuonko sinulle uuden?
Ei kiitos. Mutta Ovaltine voisi maistua.
- Selvä. - Kiitos.
Mitä sinä teet? Sammuta se savuke.
Täällä on odottava äiti.
Anteeksi.
Missä Mitch on?
Taisi sammua yläkertaan.
En tiedä syytä, koska minulla on mahtava olo.
Voisimmeko jutella vähän?
Joo.
Paljonko olet vetänyt kokaiinia?
Olen luonnostani energinen.
Takuulla.
- Mitä? Oletko kunnossa? Mitä nyt? - Olen. Kyllä.
Vauvalla on hikka.
Tämä on omituista. Me.
Puhumassa vauvasta.
Kun ottaa huomioon...
Kun ottaa huomioon, että päätimme olla puhumatta ja nyt puhumme,
koska olet hitonmoisessa pilvessä?
Voitko kuvitella minut 9-vuotiaan kanssa?
En. Herran tähden, en.
Se oli kiva kesä.
- Olen huolissani sinusta. - Miksi?
Kun olemme hiljan nähneet, olet ollut aina pilvessä.
Rauhoitu, Mallory. Nyt on pitkä viikonloppu.
Olen kunnossa.
Minä olen kunnossa.
- Mallory haluaa Ovaltinea. - Voi ei!
Minun piti tehdä sitä hänelle.
Voisitko ottaa maidon jääkaapista?
Kyllä, odotan edelleen.
Luulin, että sinä teet sen.
Ei vuohenmaitoa.
Kuulehan.
Tee se ihan itse.
Lähden hieromaan öljyä tyttäresi vatsaan.
Hän on ihan tyytyväinen altaassa.
Anna hänen olla.
Hän ei halua, että kukaan koskettelee.
Vatsan hierominen helpottaa vauvaa -
kommunikoimaan ulkomaailman kanssa.
Anna hänen vain olla.
Ei raskaana oleva halua kenenkään koskevan.
Sinä et tiedä, koska et ole kokenut sitä.
Antaisitko jääkaapista porkkanat?
Siis mitä olinkaan tekemässä? Maissi...
Maito! Ovaltine!
Hei, Mack. Haluatko puhua äidin kanssa?
Hei, kamu.
Juttelin tyttöjen kanssa ja selvitin koko matkajutun.
Emme lähde Alaskaan tammikuussa.
- Luojan kiitos. - Lähdemme Havaijille maaliskuussa.
- Sol... - Minä tiedän.
En taida olla kovin hyvä näissä tilanteissa.
Etsitään toinen aika tällä viikolla ja hoidetaan se.
Tällä viikollako? Liian pian.
Meidän on mietittävä tämä uusiksi ja valittava oikea aika.
Tuoksuu hyvältä.
Mitä on tekeillä? Menikö sinulle pupu pöksyyn?
- Ei. - Menipäs. Näen sen kasvoistasi.
Kun olimme aamulla niin lähellä,
näin sen tuskan, jonka aiheutan rakastamilleni ihmisille.
Mitä se tarkoittaa?
En tiedä.
Ne ovat liian isoja. Haluan viipaleita, ei lohkoja.
Kulmittain.
Kai tajuat, että kädessäni on veitsi.
En pidä sinusta juuri nyt.
Porkkanoidenko vuoksi?
Niin. Ja sen, mitä sanoit aiemmin.
Mitä minä sanoin?
Että en tiedä mitään, koska en ole ollut raskaana.
En sanonut niin, tai en ainakaan tarkoittanut sitä.
Tarkoitit. Et ole koskaan ottanut minua äitinä vakavasti.
En edes ajattele sinua äitinä. En ylipäänsä ajattele sinua.
Vielä pahempaa. Ihan kuin olemassaoloni olisi yhdentekevää.
Nyt ei ole oikea aika.
Minulla on tekemistä ja taidan olla ainoa, joka tekee jotain.
Älä yritä. Sinusta on ihanaa olla kiireinen ja ylityöllistetty.
Elät siitä, ja se saa sinut tuntemaan itsesi tärkeämmäksi -
kuin me muut kuolevaiset. Mutta olen kyllästynyt siihen,
eikä se anna sinulle oikeutta olla kusipää.
Kiva, että tiedät tarkalleen, millaista elämäni on.
Kuka nyt tuomitseekaan?
- Ruokaa! - Brianna, kuinka voit?
Minä hoidan tämän.
Kulmittain, eikö niin?
Minulla ei oikeastaan ole nälkä.
Hei, Mal. Syöthän sinä?
En. Etkä syö sinäkään.
Minulta meni lapsivesi. Pitää lähteä sairaalaan.
- Mitä? - Herran tähden!
No niin. Ihan rauhassa. Minä autan.
Varovasti.
- No niin. Anna tulla. - Hengitä.
Se tapahtuu! Grace.
Martin, missä olet ollut?
Grace! Se tapahtuu!
- Vauva. - Synnyttääkö hän?
Meidän pitää lähteä sairaalaan.
- Puhu sinä hänelle. - Mitä minun pitää sanoa?
Hommaa korkkeja, jotka ruiskuttavat tai rahat takaisin. Ja ole häijy.
Kivaa. Kuulehan, sinä pikku paska...
- Viedään hänet sairaalaan. - Ne eivät olleetkaan ennakoivia.
Mitch, Robert ja minä tulemme perässä.
- Hän on pilvessä. - Minä olen syypää.
Siitä on kolme tuntia. Olen kunnossa. Ilmoita tulomme sairaalaan.
Autossa on paras olla epiduraalia.
Hyvin menee. Askel kerrallaan.
Vauva syntyy!
- Voi luoja. - Mitä voin tehdä?
- Minä tunnen vauvan. - Ei, älä ponnista.
- Mitch, tee jotakin! - Kielsin ponnistamasta.
- Vauva on housussa! - Mitä?
Herranen aika!
- Minä otan vauvan. - Herranen aika.
Hän on täydellinen!
Katsokaa nyt.
Huopa! Kenellä on huopa?
Tässä, Robert.
Ambulanssi on tulossa.
Hei, vauva.
Hei, Madison.
Ihanko totta? Sekö se nimi on?
Ehkä hän ei sen vuoksi kertonut.
Olen pahoillani, Frankie.
Taidan olla tällä hetkellä vähän itsekeskeinen.
Tiedätkö...
Minulle äitiys alkoi siitä, kun ensi kerran pitelin vauvaa.
Niin minullekin.
Sinulla on uusi siskontyttö.
Ja sinulla on rahat pankissa, plus 20 %.
Hyvin tehty.
Mikä hänen nimensä on?
Madison.
Niinpä. Emme voi sille mitään.
Terveydeksi!
Mazel tov, vaari.
- Inhoan näitä. - Tiedän sen.
Siis...
Jos kuubalaisilla olisi jotain sananvaltaa...
Ei tässä talossa, ole kiltti.
Se oli...
Olen aivan sanaton.
Mieheksi, joka yleensä puhuu paljon.
Olen iloinen, että olin mukana.
Niin minäkin.
Haluan olla jakamassa nämä hetket sinun kanssasi.
En halua jakaa vain salaisia katseita.
Olen valmis.
Milloin vain.
En saa unta.
- Jännittävä päivä. - Niin oli.
Se sai minut miettimään.
Olen itse asiassa tehnyt päätöksen.
Jään tänä vuonna eläkkeelle.
Ihanko totta? Jäätkö?
Kyllä vain.
Entä yritys?
Kuinka voit antaa sen jollekin toiselle?
Taisin löytää oikean henkilön.
Kenet?
- Briannan. - Briannan? Ihanko totta?
Hän on ilman muuta loistava, mutta tiedät,
- että hänen temperamenttinsa... - Minulla on tunne,
että tämä on aivan mainiota hänelle.
Ja minulle.
Ja meille.
Tiedän, että hermostut, kun teen töitä juhlapyhinä. Niin minäkin.
Jään paljosta paitsi.
Mitä jos olisin puhunut puhelimessa ruiskukorkeista,
kun tyttärentyttäremme syntyi?
Kaipaan sinua.
Ehkä me voisimme...
Vaikka löytää toisemme uudelleen.
Ihanaa.
Joten minä jäin.
Koitko sen velvollisuudeksi?
En. Minä vain...
Sydämeni särkyi vuoksesi, ja minun piti antaa sinulle, mitä halusit.
Oli tietenkin julmempaa olla lähtemättä.
Olisit säästänyt kummaltakin viisi vuotta.
Itse asiassa minä olisin voinut.
Haluan olla jakamassa nämä hetket sinun kanssasi.
En halua jakaa vain salaisia katseita.
Olen valmis. Milloin vain.
Siksikö hengitit aamiaisella paperipussiin?
En tiennyt, mitä näin.
Olin juonut monta kaljaa ja olin puoliunessa.
Siinä ei ollut järkeä, joten painoin sen pois mielestäni.
Vaikka kerroit olevasi homo, en siltikään halunnut...
En voinut...
Hautasit sen siihen paikkaan, johon hautaamme hankalat asiat.
Ymmärrän sinua, usko pois.
Seuraavana aamuna uskoin nähneeni unta.
Olin juuri aloittanut töissä, joten ehkä se oli oiva tekosyy.
Ei kukaan syytä tästä sinua. Ei se ole sinun syysi.
Mutta jos olisin sanonut jotakin...
Vaikka olisit kertonut meille, me tuskin olisimme uskoneet.
Ja sain viisi lisävuotta isäsi kanssa.
Liikaa väkeä!